Tekstityksen päiväys: 06.06.2007 Versionumero: 1.2
Suomennos: jen187, FurCa, lotsa, HollowMan, atnl -
CoCoNut, Suitman, Aarne, lollipoppi
Oikoluku: Villae
Nopeasti. Emme pysty pidättelemään heitä enää kauan.
Vauhtia.
Tulkaa!
Nopeasti!
Vauhtia!
Avatkaa ovet. Vauhtia!
Hirttäkää hänet!
- Antakaa hänen kärsiä kuten siskonikin kärsi. - Antakaa hänet ihmisjoukolle.
Pala kadotuksen ikuisissa tulissa!
- Lue tuomio heille. - Tapoit siskoni! Joudut maksamaan.
Oikeuden langettaman tuomion mukaan, kahden päivän päästä -
parfyymintekijä, Jean-Baptiste Grenouille, -
sidotaan puiselle ristille -
kasvot kohti taivasta.
Ja ollessaan vielä elossa, -
hänelle annetaan kaksitoista rautatangon iskua.
Ne katkaisevat hänen käsiensä nivelet -
ja olkapäiden, lantion ja jalkojen.
Jonka jälkeen hänet nostetaan roikkumaan, kunnes hän kuolee.
Ja kaikki tavanomaiset armonosoitukset -
kielletään pyövelin toimesta.
1700-luvun Ranskassa asui mies, -
joka oli yksi aikansa lahjakkain ja pahamaineisin henkilö.
Hänen nimensä oli Jean-Baptiste Grenouille.
Ja jos hänen nimensä on unohdettu nykypäivänä, -
se johtuu yksin siitä, että hänen koko päämääränsä -
oli rajoitettu alueeseen, joka ei jätä jälkiä historiaan.
Haihtuvaan tuoksun maailmaan.
PARFYYMI
Aikana, josta puhumme, kaupungeissa vallitsi löyhkä, -
jota me nykyajan ihmiset emme osaa edes lähes käsittää.
Luonnollisesti löyhkä oli vastenmielisin Pariisissa, -
sillä olihan se Euroopan suurin kaupunki.
Ja missään muualla Pariisissa löyhkä ei ollut pahempi -
kuin kaupungin kalatorilla.
Siinä. Haen toisen laatikon.
Täällä, kuningaskunnan mädäntyneimmässä paikassa, -
Jean-Baptiste Grenouille syntyi 17. heinäkuuta, 1738.
Se oli hänen äitinsä viides synnytys.
Hän synnytti kaikki lapsensa kalatiskinsä alla, -
ja kaikki olivat olleet kuolleita syntyessään tai puolikuolleita.
- Oletteko kunnossa? - Ja iltaan mennessä koko sotku oli huuhtoutunut -
kalansisälmyksien joukossa jokeen.
Nykypäivänä sillä ei olisi mitään merkitystä, -
mutta Jean-Baptiste päätti toisin.
- Mikä tuo ääni on? Se on vauva. - Mitä täällä on tekeillä?
- Se on vastasyntynyt. - Missä vauvan äiti on?
- Hän oli äsken tässä. - Nainen yritti tappaa oman vauvansa.
- Nainen yritti tappaa vauvansa. - Tuolla hän on!
- Pysähdy! - Murhaaja!
Näin ollen Grenouillen ensimmäinen päästämä ääni -
lähetti hänen äitinsä hirttopuuhun.
Ja Jean-Baptisten, virallisen määräyksen myötä, -
rouva Gaillardin orpokotiin.
- Montako tänään? - Neljä. Tai kolme ja puoli.
Kuten aina, enemmän kuolleita kuin eläviä.
Ota vain rahat ja allekirjoita.
- Tehkää tilaa. - Minne?
Liikettä! Vauhtia.
Onko se kuollut?
- Tuo ei tule minun sänkyyni. - Heitetään se ulos.
Entä jos se huutaa?
Tapetaan se.
- Kovempaa. Painakaa. - Mitä teette?
Rouva Gaillardille, Grenouille oli tulonlähde siinä missä muutkin.
Mutta lapset vaistosivat heti, -
että Grenouillessa oli jotakin erityistä.
Jean-Baptiste ei osannut viisivuotiaana vieläkään puhua.
Mutta hän oli syntynyt kyvyn kanssa, joka teki hänestä ainutlaatuisen ihmiskunnassa.
Kyse ei ollut siitä, että lapset olisivat vihanneet häntä, -
Grenouille pelotti heitä.
Yhä enemmän hän tuli tietoiseksi, että hänen ilmiömäinen hajuaistinsa -
oli lahja, joka oli annettu ainoastaan hänelle.
Kun Jean-Baptiste lopulta oppi puhumaan, -
hän ymmärsi että jokapäiväinen kieli osoitti puutteellisuutensa -
kaikille hajukokemuksille, jotka kerääntyivät häneen.
Metsä.
Lämmin metsä. Ruoho.
Märkä ruoho. Kivet.
Lämpimät kivet.
Vesi. Kylmä vesi.
Sammakko. Märät kivet.
Suuret, märät sammakkokivet.
Jotain...
Jean-Baptisten ollessa 13-vuotias, rouva Gaillardilla ei ollut enää tilaa hänelle -
- ja siksi päätti myydä hänet. - Tule.
- Kymmenen frangia. - Ensimmäisestä hajusta lähtien.
Seitsemän, eikä yhtään enempää.
Grenouille tiesi elämänsä Grimalin verstaalla olevan -
yhtä arvokas kuin se työ jonka hän tekisi.
- Tule. - Madame Gaillardin epäonneksi.
- Ota se! - Sopimus kesti vähän aikaa.
Elinajan ennuste verstaalla oli vain viisi vuotta, -
mutta Jean-Baptiste todisti olevansa kova kuin bakteeri.
Hän muutti kohtaloaan ja hänestä tuli sävyisyyden ja ahkeruuden perikuva.
Työskenteli 15-16 tuntia päivässä, kesäisin ja talvisin.
Vähitellen hän tuli tietoiseksi maailmasta verstaan ulkopuolella.
Missä tutkimattomien hajujen onnela odotti häntä.
Grenouille!
Tule mukaamme. Otan sinut mukaan kaupunkiin kuljetusta varten.
Jean-Baptiste Grenouille oli riemuissaan.
Hän oli elossa ja viimein elementissään.
Hän ei ollut nirso.
Hän ei erottanut niitä, mitä normaalisti pidettiin hyvinä ja pahoina hajuina, -
ainakaan vielä.
Hän oli todella ahne.
Tavoitteena oli saada haltuun kaikki hajut, mitä maailmalla oli tarjota.
Hänen ainoa vaatimuksensa oli, että ne olivat uusia.
Tuhannet ja tuhannet hajut muodostivat näkymättömän vellin, -
minkä hän hajotti pieniin osiin.
Osta viirisi täältä.
Grenouille!
Tule.
Raahaa itsesi tänne.
Hän tarvitsee kaksi tusinaa nahkaa ensi viikolla. Pystytkö siihen?
- Pystyn. - Tule mukaani.
- Miksi sitä kutsutaan? - Amor ja Psycheksi, rouva.
- Uusin luomuksesi. - Voinko haistaa sitä?
Jos saan, rouva.
Tuoksuu taivaalliselta.
Herra Pellissier, olette todellinen taiteilija.
Ota ne. Minulla on aivan liikaa.
Mitä haluat?
Haluatko ostaa jotain?
Kaksi yhdellä soliduksella.
Seiso aloillasi!
Ensi kerralla kun karkaat noin, tapan sinut!
Sinä iltana, hän ei voinut nukkua.
Tytön tuoksun päihdyttävä voima yhtäkkiä teki hänelle selväksi, -
miksi hänestä oli tullut niin sitkeä, niin raaka.
Hänen säälittävällä olemassa- olollaan oli suurempi tarkoitus.
Hän oppisi kuinka suojella tuoksuja -
niin, että hän ei koskaan menettäisi sellaista kauneutta.
Niinä päivinä Pariisissa oli noin tusina parfyymien tekijää.
Yksi heistä, kuuluisa italialainen, Giuseppe Baldini, -
oli pystyttänyt kaupan keskelle siltaa saavuttuaan Pariisiin 30 vuotta sitten.
Tietenkin nuoruudessaan -
Baldini oli luonut useita loistavia parfyymejä, jotka olivat hänen omaisuuden perusta.
Mutta nyt Baldini oli menettänyt otteen ja oli ulkona muodista -
ja kulutti päivänsä odottaen asiakkaita, joita ei enää tullut.
- Chenier! Siellä olet. - Herra Baldini. - Pistä peruukki päähän.
Pistä peruukki päähän.
- Ulos menossa? - Haluan pitää muutaman tunnin tauon opiskeluissani, -
ja toivon, ettei minua häiritä missään tapauksessa.
Aiotteko luoda uuden parfyymin, herra Baldini?
Todellakin. Lordi Verhamontille.
Hän on kysellyt jotain...
Olisiko se ollut Amor ja Psyche -nimisen parfyymin kaltaista tuoksua -
minkä se Rue Saint Andre des Arts:n huijari on luonut.
- Pelissier? - Pelissier, juuri hän.
Amor ja Psyche.
- Tiedätkö sen parfyymin? - Totta kai.
Sen pystyy haistamaan joka puolella näinä päivinä, herra.
Joka kadun kulmassa.
Itse asiassa hankin sinulle näytekappaleen.
Jos haluaisit kokeilla sitä.
Mikä ihme sinut saa kuvittelemaan, että olisin kiinnostunut kokeilemaan sitä?
Olet oikeassa. Eihän se ole mitenkään erikoinen.
Oikeastaan se on aika tavallinen tuoksu.
Uskoisin, että pääsointu sisältää limeöljyä.
Niinkö? Entä sydänsointu?
Veikkaisin appelsiininkukkaa.
Ja sivettikissoja perussoinnussa, mutta en ole aivan varma siitä.
Minua ei voisi vähempää kiinnostaa, mitä poropeukalo Pelissier parfyymeihinsa sotkee.
- Ei tietenkään, herra. - Aion luoda lordi Verhamontille jotain, -
mikä aiheuttaa todellisen kohun.
Niin se varmasti tekee, herra Baldini.
Ota liikkeen johto, Chnier, äläkä päästä ketään tulemaan lähelleni.
Luovuus syntyy rauhasta ja hiljaisuudesta.
Tarvitsetteko vielä jotain?
- Inspiraation ehkäpä. - Voi, Giuseppe.
Olet kuitenkin mahtava hajustaja Baldini.
Loistavaa.
Hän teki sen taas.
Limeöljyä. Todellakin.
Appelsiininkukkaa aivan varmasti.
Ja ripaus mausteneilikkaa ehkäpä.
Ei sittenkään. Voisiko se olla kanelia?
Tuoksu on poissa.
Kanelia. Se ei ole kanelia.
Mausteneilikkaa. Ei sitäkään.
Myskiä? Ei.
- Kuka siellä? - Olen Grimalin nahkuriverstaalta.
Toin tilaamanne vuohennahan.
Tule perässäni.
Tännepäin.
Tuonne. Laita ne tuohon.
Kerro mestarillesi, että nahat ovat hyviä.
Tulen lähipäivinä maksamaan ne.
Kyllä, herra.
Haluatte saada tuoksumaan tämän nahan hyvälle, eikö niin?
Tietenkin. Ja niin sen pitäisikin tuoksua.
Pelissierin Amor ja Psyche -parfyymia käyttäen?
Mistä sait noin absurdin idean, että käyttäisin jonkun toisen parfyymia?
Sitä on joka puolella sinua. Otsassasi, nenän päälläsi, käsissäsi.
Amor ja Psyche on huonoa, herra. Siinä on liian paljon rosmariinia ja liian paljon -
näitä kahta.
Väriminttua ja patchoulia?
- Patchouli. - Patchouli, patchouli.
Mitä muuta?
Tätä ja tätä, sekä näitä kahta.
Appelsiininkukkaa, limeä.
- Myskiä. - Rosmariinia.
- Ja mausteneilikkaa. - Sekä tätä.
- Storax? - Sitäkin on siinä.
- Storax? - Storax.
- Sinulla on hyvä nenä, nuorukainen, mutta... - Nenäni tuntee kaikki maailman tuoksut.
- Se on Pariisin paras nenä. En vain tiedä nimiä. Minun on opittava kaikki nimet... - Ei, ei!
Et keskeytä minua, kun puhun! Olet nokkava ja epäkohtelias!
Edes minä en tunne jokaista tuoksua!
Olen tietysti jonkin aikaa tiennyt Amor ja Psycheen ainekset.
Mutta siihen tarvitaan vain jokseenkin hyvä nenä, ei muuta.
Mutta tarvitaan todellisen parfyyminvalmistajan ammattia -
keksimään oikea kaava.
Nuotit, soinnut ja tarkat mittasuhteet.
Voisitko kertoa Amor ja Psycheen tarkan kaavan?
Pariisin paras nenä!
Anna kuulua!
Huomaatko, ettet pysty? Minäpä kerron miksi.
Koska lahjakkuus ei merkitse mitään.
Sitä vastoin nöyryyden ja kovan työn tuoma kokemus merkitsevät kaikkea.
En tiedä kaavaa, mutta voin valmistaa sinulle Amor ja Psycheen nyt.
Ja kuvittelet, että annan sinun loiskutella ympäri laboratoriotani -
eteerisiä öljyjä, jotka ovat omaisuuksien arvoisia. Sinäkö?
- Niin. - Ole nyt tarkkana!
Mikä nimesi muuten on?
Jean-Baptiste Grenouille.
Hyvä on, Jean-Baptiste Grenouille.
Saat tilaisuutesi, juuri nyt, tehdäksesi vaikutuksen.
Suuri epäonnistumisesi on myös tilaisuus sinulle oppia nöyryyden hyveitä.
- Kuinka paljon haluat minun valmistavan? - Mitä?
Kuinka paljon haluat Amor ja Psychea?
- Teenkö tämän astian täyteen? - Et tosiaan!
- Täytä tämä. - Kyllä, mestari.
Mutta, mestari Baldini...
- Minun on saatava tehdä se omalla tavallani. - Ole hyvä vaan.
Ei! Älä pudota sitä! Se on puhdasta alkoholia! Haluatko räjäyttää koko rakennuksen?
Sinun on annosteltava se ensin.
Lopeta! Riittää jo!
Et tiedä mitään! Eteeriset öljyt on aina sekoitettava ensin, sitten lisätään alkoholi.
Eikä ikipäivänä parfyymia ravisteta tuolla tavalla!
Minun täytyi olla hullu kun kuuntelin aasimaista siansaksaasi!
Se on valmis.
Tämä on Amor ja Psychea.
Mutta se ei ole hyvä parfyymi, mestari.
Jos sallit minun tehdä uudestaan, teen paljon parempaa.
Nyt se on todella hyvä parfyymi.
Ettekö halua nuuhkaista, mestari?
En ole nyt sillä tuulella. Minulla on muuta mielessäni. Mene nyt.
- Mutta, mestari... - Mene! Nyt!
Voinko tulla palvelukseenne, mestari?
- Ajattelen asiaa. - Mestari!
Minun on opittava kuinka tuoksu otetaan talteen.
- Mitä? - Voitteko opettaa sen?
Minun on mietittävä sitä. Mene nyt.
Rakastan sinua.
Saat 50 frangia hänestä.
Mitä olenkaan sanonut? Aseta mitätön painosi sen taakse ja työnnä!
- Vetäkää! - Työntäkää!
Grenouille!
Grimalin liiketoimella oli syvä vaikutus kaikkiin kolmeen puolueeseen.
Eikä vähiten Monsieur Grimaliin itseensä.
Giuseppe Baldinille, Grenouillen mukaantulo muutti hänen kuolevan liiketoimintansa -
jopa entisten kukoistuksen aikojen yläpuolelle.
Viimeinkin, Jean-Babtistelle, parfyyminvalmistajan ammatin salaisuudet alkoivat avautua.
Hän on nero! Suurenmoista!
Kuuntele tarkkaan, mitä kerron.
Kuten musiikillinen sointu, parfyymin sointu sisältää neljä esanssia, -
tai nuottia, jotka ovat tarkkaan valitut harmonisen samankaltaisuuden tähden.
Jokainen parfyymi sisältää kolme sointua.
Pää-, sydän- ja perussoinnun, saaden aikaan kaikkiaan 12 nuottia.
Pääsointu sisältää ensivaikutelman, -
kestäen muutaman minuutin, ennen kuin antaa sijaa sydänsoinnulle.
Parfyymin teema kestää useita tunteja.
Lopuksi, perussointu, parfyymin polku, kestää useita päiviä.
Tiesitkö, että muinaiset egyptiläiset uskoivat, että todellisen parfyymin voi luoda ainoastaan -
lisäämällä ylimääräisen nuotin.
Yksi ratkaiseva esanssi, joka raikuu ilmoille ja hallitsee muita.
Legenda kertoo, että faaraon haudasta löytyi ruukku -
ja kun se avattiin, parfyymi pääsi vapauteen.
Noiden tuhansien vuosien jälkeen, tuo niin hienostunut parfyymi -
ja edelleen niin voimakas, että pienen hetken -
jokainen henkilö maan päällä uskoi olevansa paratiisissa.
12 esanssia saatetaan tunnistaa, -
mutta 13:ta, tärkeintä, -
ei voitaisi koskaan määrittää.
Miksei?
Miksei? Mitä tarkoitat?
Koska se on legenda, taulapää!
Mikä on legenda?
Antaa olla.
Jean-Baptiste?
- Mikä hätänä? - Mestari, minun on opittava, kuinka tuoksu otetaan talteen.
- Mistä oikein puhut? - Minun on opittava, -
kuinka tuoksu otetaan talteen ja saadaan se jatkumaan ikuisesti.
- Tarkoitat säilömistä. - Sinun on opetettava se.
Rauhoituhan nyt, poikaseni. Rauhoitu.
Meillä on töitä.
Olevaisten sielu on niiden tuoksu. Sanoit niin, mestari.
- Sanoinko? - Valmistan sinulle niin monta parfyymia kuin haluat, -
mutta sinun on opetettava kuinka kaikki tuoksut saadaan talteen.
Osaatko tehdä sen?
- Luonnollisesti. - Opeta sitten kaikki mitä osaat.
Ja teen sinulle maailman parhaimman parfyymin.
Kuvittele, Jean-Babtiste, 10 tuhannesta ruususta -
- saadaan noin 30 grammaa varsinaista öljyä. - Siinä viimeiset!
Pidä ne ilmavina, muuten pohjimmaiset terälehdet muusaantuvat.
Laitan sillä välin tislauslaitteen valmiiksi. Äläkä vahingoita niitä.
Niiden on kuoltava tuoksua vahingoittamatta.
Täydellistä. Auta minua maurinpään kanssa.
Lämpötila on elintärkeä. Kun elohopea on tässä, lämpötila on täsmälleen oikea -
ja öljy alkaa nousta vähitellen.
Huomaa, että tämä mekanismi on oma ilmiömäinen keksintöni.
Voit huomata, kuinka kylmä vesi pumpataan tätä kautta, -
päästäen esanssin tiivistymään tänne.
Kunnes se lopulta -
ilmestyy -
tänne.
Tietysti, vuorenrinteillä Grassen yläpuolella, -
palkeissamme oli puhdasta, raitista ilmaa.
Grasse. Mikä kaupunki.
Tuoksujen Rooma.
Parfyymin luvattu maa.
Kellään ei ole oikeutta kutsua itseään parfyyminvalmistajaksi, -
ellei hän ole osoittanut kelpoisuuttaan siinä pyhässä paikassa.
Ei hätää. Tuota sattuu jatkuvasti.
Grasselle.
Mestari.
Katsokaa.
Ruusun sielu.
Jean-Baptiste.
Mikä hätänä?
- Mitä olet tehnyt? - Valehtelit.
- Mitä? - Valehtelit minulle.
Ettäs kehtaat puhua minulle noin!
Sanoit että voin ottaa talteen minkä tuoksun tahansa.
Niin voitkin.
Mitä haistat?
En mitään.
- Mitä tuoksua odotit? - Lasia.
- Mutta lasi ei tuoksu. - Tietysti tuoksuu. Mitä tämä on?
En haista mitään.
- Sen pitäisi tuoksua kuparilta! - Riittää!
Yritit tislata kuparintuoksua?
Rautaa, lasia, kuparia.
Mitä muuta yritit?
Ei! Oletko menettänyt järkesi kokonaan?
- Sanoit että minun on kokeiltava. - Kokeiltava?
Kokeilla? Mutta ei kissalla!
Millainen ihminen oikein olet? Etkö tiedä mitään?
Et voi sen enempää tislata kissan tuoksua kuin minun tai sinunkaan.
- Enkö? - Et tietenkään!
- Hänellä on stadio ultimo. - Mikä?
- Hän tekee kuolemaa. - Etkö voi tehdä mitään?
- Pahoin pelkään. - Ei! Hän ei saa kuolla!
- Veloitukseni on 50 frangia. - 50? Senkin puoskari! Et osaa edes nimetä tautia!
Et voi tehdä tätä minulle. Älä kuole käsiini.
Ei nyt. Ei vielä.
Onko olemassa -
muuta keinoa -
säilöä tuoksua kuin tislaamalla?
Jean-Baptiste?
Onko, mestari?
Uskon niin.
Mikä se on?
Se tunnetaan salaperäisenä enfleurageen taitona.
Voitko opettaa minua?
Edes minä en ole perillä niistä salaisuuksista.
Voisinko oppia sen Grassessa?
- Tuota... - Voisinko?
Missäpä muuallakaan kuin Grassessa?
Viikon päästä Grenouille oli jälleen kunnossa, -
mutta matkustaakseen Grasseen ja löytääkseen töitä, hän tarvitsi kisällin paperit.
Baldini lupautui huolehtimaan niistä, -
sillä ehdolla, että Grenouille jättäisi hänelle vähintään 100 kaavaa uusista tuoksuista.
Grenouille suostui. Hän olisi antanut vaikka tuhat.
Grenouillen lähtöaamuna Baldini oli mielissään.
Viimeinkin hän tunsi saaneensa korvauksen monien vuosien raadannastaan.
Hän ei voinut muistaa onnellisempaa päivää.
Tyytyväisenä hän meni takaisin nukkumaan, -
heräämättä enää tässä elämässä.
Mitä kauemmas Grenouille asteli kaupungista, sitä onnellisemmalta hänestä tuntui.
Ilma hänen yläpuolellaan kasvoi kirkkaammaksi, puhtaammaksi, raikkaammaksi, -
ja viimein hän saattoi hengittää vapaasti.
Grasseen vei kaksi tietä.
Ensimmäinen kulki kiemurrellen läpi kylien, -
toinen halki kukkuloiden ja vuorten, alas Provenceen.
Valinta oli aika helppo.
Täten hänen nenänsä johti hänet ylemmäksi, kauemmaksi ihmiskunnasta.
Lähemmäksi kohti suurinta mahdollista yksinäisyyden magneettinapaa.
Grenouille tarvitsi hetken uskoakseen, että oli todellakin löytänyt kohdan maailmasta, -
missä tuoksu oli lähes poissaoleva.
Ympärillä leijuu vain rauhoittava kuolleen kiven tuoksu.
Siinä paikassa oli jotain pyhää.
Mikään ulkopuolinen ei enää häirinnyt.
Hän saattoi lopultakin lekotella omissa oloissaan.
Ja se oli hänestä ruhtinaallista.
Hetken kulutta hän oli melkein unohtanut suunnitelmansa ja päähänpinttymänsä.
Ja tosiaankin, olisi saattanut tyystin unohtaa.
Hänen vaatteissaan oli tuhansia tuoksuja. Hiekan, kiven ja sammaleen tuoksuja.
Jopa makkaran hajua, jota hän oli syönyt viikkoja sitten.
Vain yksi tuoksu puuttui.
Hänen omansa.
Ensimmäistä kertaa elämässään Grenouille tajusi, ettei hänellä ollut omaa hajua.
Hän ymmärsi olleensa kaikille tuntematon.
Hän pelkäsi vaipuvansa unohduksiin.
Aivan kuin häntä ei olisi olemassa.
Seuraavana aamuna auringonnousun aikaan, hänellä oli uusi suunnitelma.
Hänen täytyi jatkaa matkaansa Grasseen.
Siellä hän opettaisi maailmalle, ei ainoastaan, että hän olisi olemassa, että hän olisi joku, -
vaan että hän olisi poikkeuksellinen.
Tämän päätöksen ansiosta vaikutti, että jumalat olivat alkaneet hymyillä hänelle.
Laura?
- Laura? - Tulossa, isä.
En ole nähnyt sinua aiemmin.
Tämä on ensimmäinen kauteni.
Yhdessä keräily on aina hauskempaa.
Sinun kerrotaan keräävän kaiken mitä löydät.
Idiootti, kuinka monta kertaa minun täytyy kieltää sinua survomasta kukkia -
kuin olisit täyttämässä kanaa?
Katso kuinka Grenouille tekee sen.
Katso kuinka taitavasti hän käsittelee niitä.
Imeyttämisen ideana on antaa kukkien kuolla hitaasti.
Ikään kuin kuolla nukkuessa. Käsittele niitä kuin naista.
Oletteko samaa mieltä, Druot?
Jos sanotte niin.
Sinä, tarkista nunnanarsissin kukat.
Ne tarvitsevat enemmän aikaa.
Tee kuten sanon!
Lopeta! En ole sillä tuulella.
- Oletko varma? - Totta kai olen.
Sanoin -
ei!
Tee kuten haluat.
Lucien?
- Ojenna tikkaat minulle. - Hae itse.
Lucien?
Lucien!
Lucien?
Tuberosia rouva Arnulfille. Onko hän täällä?
Hän on kiireinen.
Sääli, että keitätte ne.
Tai mitä ikinä teettekin niille.
- Mitä teette niille? - Lämmitämme niitä eläinrasvassa.
- Mitä varten? - Rasva imee itseensä niiden tuoksun.
Entä sen jälkeen?
Sitten jäähdytän sen voiteeksi.
Sen jälkeen suodatan sen ennen kuin...
- Mitä ennen? - Ennen kuin lisään alkoholin ja muut esanssit tehdäkseni parfyymin.
Älä koske mihinkään.
- Mitä tuolla on? - Ei mitään. Vain kukkia.
- Voinko katsoa? - Et nyt. Minulla on töitä. Sinun täytyy mennä.
- Älä viitsi. Anna minun katsoa. - Älä koske.
Kas, tuberosani.
- Huomenta, rouva. - Huomenta.
Miksi olet peittänyt säiliön?
Se on koe, rouva.
Kukkien suojaamiseksi päivänvalolta.
- Jotta tuoksu säilyisi paremmin. - Jos olet sitä mieltä.
Seuraa minua. Selvitetään raha-asiat.
Sanoitko tuoksun säilyttämiseksi paremmin?
En haista paljoakaan.
En minäkään. Kokeeni siis epäonnistui.
Varmista, että haaskaat omaa aikaasi, et meidän.
Paljonko minun täytyy maksaa -
- saadakseni olla kanssasi? - Riippuu siitä mitä haluat.
Mitä tuo on?
Luon parfyymia.